אמרת שפר ידועה אומרת שאף אחד לא רוצה לדעת איך מכינים את הנקניקיות, אחרת לא היינו מסוגלים לאכול אותן. בהקשר לכתבה שלפנינו, אנחנו ננסה בכל זאת להבין איך מכינים את הנקניקיות, ואולי התפרון הוא לשנות את המתכון במקום להפסיק לאכול אותן או לאכול אותן בלית ברירה.
ולנמשל. כמעט מתחת לרדאר נערכים בימים אלו הבחירות לראשות הממשלה. לא הטקס החגיגי שנערך בבתי הספר עם הקופסא הכחולה מידי 4 שנים, או לאחרונה פעמיים בשנה, אלא הבחירות למי שבאמת מכהנים בראשות הממשלה. 15 שופטי בית המשפט העליון. בשורות הבאות ננסה להבין מה קורה מאחורי הדלת סגורה בוועדה לבחירות שופטים, או למען האמת מה קורה במסדרון בדרך להצגה שנערכת בחדר הוועדה לפרוטוקול.
הוועדה צפויה לבחור ארבעה שופטים לעליון, במקום השופטים שפרשו חנן מלצר ומני מזוז. שניים נוספים יפרשו לגמלאות בחודש אפריל הקרוב – ניל הנדל וג'ורג' קרא. על ה-4 כסאות הנחשקים מתמודדים 24 מועמדים, בהם שופטים מחוזיים, מומחים בכירים למשפט, פרקליטי צמרת ובכירים לשעבר במערכת המשפט.
עד שהחוק לא ישונה, ה-4 שייבחרו יכהנו בתפקיד עד גיל 70 ויכלו לקחת חלק בביטול חוקים, שינוי החלטות ממשלה, כפיית מהלכים על מערכת הביטחון, ובין לבין ידרשו גם לעבודה הסיזיפית של דאגה לאזרח הפשוט. אם יהיו צעירים מספיק, אולי אחד מהם גם יכהן בעתיד כנשיא בית המשפט העליון.
איך זה עובד?
על פי החוק, הוועדה מונה תשעה חברים. שר המשפטים עומד בראשה (במקרה הזה גדעון סער) ולצידו שר/ה נוספ/ת לפי בחירת הממשלה (איילת שקד). שני חברי הכנסת שנבחרים בכנסת (שמחה רוטמן ממפלגת הציונות הדתית ואפרת רייטן ממפלגת העבודה). שני חברי לשכת עורכי הדין שנבחרים בבחירות חשאיות על ידי המועצה הארצית של הלשכה (אילנה סקר ומוחמד נעאמנה), נשיאת בית המשפט העליון (אסתר חיות), ושני שופטים נוספים מבית המשפט העליון (עוזי פוגלמן ויצחק עמית).
חוק שיזם לא אחר משר המשפטים כיום, סער, כשכיהן כחבר כנסת לפני כ-15 שנה, קובע שעל מנת לבחור שופט עליון יש להשיג הסכמה של לפחות שבעה מתוך תשעה מחברי הוועדה. המטרה של החוק היא שהשופטים בכס הרם ייבחרו בהסכמה רחבה ויגבירו את הלגיטימציה של הבחירה. (או במילים אחרות, באותם ימים, איש הימין אז, שהיה מיעוט קטן בוועדה, רצה להעניק זכות וטו למפלגות הימין).
![](https://archive.jdn.co.il/wp-content/uploads/2021/11/יגאל_מרזל.jpg)
ואיך בוחרים מתוך 24 מועמדים 4? יש את התשובה הרשמית ויש את האמת. רשמית: ועדת משנה של הוועדה לבחירת שופטים, ובה שלושה חברים לפחות – בהם לפחות שופט אחד, עו"ד אחד וח"כ אחד – מראיינת את המועמד. אורך הראיון כ-20 דקות. אחרי זה הוועדה מתכנסת ומחליטה על אישור המינוי או דחייתו.
והאמת? שיחות עם כמה מחברי הוועדה ועם כמה מהמועמדים מעלות כי לראיונות כמעט ואין משקל בבחירת השופטים. "מדובר בשלב כמעט פיקטיבי, שנועד לצאת ידי חובה", אמר אחד האנשים שנחשפו לעבודת הוועדה שצוטט ב'הארץ'. "למעשה, הראיונות לא משפיעים על המינויים, שנסגרים בדילים שרוקמים חברי הוועדה מחוץ לישיבות הפורמליות".
שאלת סער
אז השבוע, אחרי תהליך הראיונות החלול, הייתה אמורה להתכנס הוועדה להצבעה פורמלית, אבל אין דילים עדיין אז שעה קלה לפני מועד הכינוס הודיע יו"ר הוועדה ושר המשפטים סער כי הוא דוחה את הדיון. "למרות מאמצים רבים שנעשו במטרה לגבש הסכמה לבחירת שופטים בהתאם לדרישת החוק – הדבר לא צלח לפי שעה", הוא מסר.
אם לשרטט את מפת האינטרסים בוועדה, אז כצפוי – שלושת נציגי העליון חושבים אותו דבר או לפחות אומרים הן על כל מה שתקבע הנשיאה חיות, באופן הרבה פחות צפוי – ח"כ שמחה רוטמן מהאופוזיציה והשרה איילת שקד מימינה נמצאים בברית אינטרסים במקרה הזה (שזה די מדהים, רוטמן תוקף בבוקר את שקד בחריפות על חוק החשמל, ובערב מסנן איתה מועמדים לשיפוט), גם בין שני נציגי לשכת עורכי הדין ישנם הרבה חילוקי דעות והם למעשה מייצגים את עמדת ראשי הלשכה, ובתווך נמצא שר המשפטים גדעון סער.
![](https://archive.jdn.co.il/wp-content/uploads/2021/11/M2-5.jpg)
בשיחות רקע שקיימתי עם מספר אנשים המעורים בנעשה, הם לא ידעו לענות על השאלה, אולי הקריטית ביותר במערכה הנוכחית, איפה נמצא סער בסיפור הזה? סער הוא למעשה האצבע השביעית והמכרעת יחד עם נציגי הלשכה והעליון, כך שאם יהיה דיל שיספק אותו, הוא יכול להשאיר את רוטמן ושקד עם טענות באוויר ואת הימין עם בכייה לדורות.
מה סער חשב בעבר? במצע 'תקווה חדשה' שפורסם רק לפני כשנה נכתב כי צריך שימוע פומבי למועמדים לשפיטה בבית המשפט העליון. "אנו נאפשר לחברי הוועדה למינוי שופטים ולציבור ללמוד על תפיסות היסוד של המועמדים – על עמדותיהם בכל הנוגע לסוגי השאלות העקרוניות שבית המשפט אמור לעסוק בהן, פרשנותם לחוקי היסוד הקיימים, הפרדת רשויות וכן עמדתם בנוגע לצורך שבאיזון הראוי בין ערכים". עד אז, הבישולים במפעל הנקניקיות יימשכו כרגיל.
מפת האינטרסים
ברשימת המועדפים של סער נמצאת השופטת גילה כנפי-שטייניץ (כן כן, לא אחרת מאשר רעיית ח"כ יובל שטייניץ מהליכוד) וגם צבי ויצמן רצוי על שר המשפטים.
ברשימת המועמדים המועדפים על הנשיאה חיות (ושני הבובות שלצידה בוועדה) שלושה שמות מרכזיים: מנהל בתי המשפט כיום יגאל מרזל והשופטים רות רונן וחאלד כבוב.
מבחינת ברית רוטמן-שקד, בין המועמדים המועדפים נמצאים, פרופ' דוד האן, ד"ר חגי ויניצקי, השופט רם וינוגרד, השופטת תמר בזק-רפפורט.
בלשכת עורכי דין דורשים כי בין השפוטים יהיה גם מועמד שכיהן כעורך דין בשוק הפרטי ומציעים שלושה שמות: קובי שרביט, נתי שמחוני והשופט המחוזי שהיה עד לא מכבר עו"ד פרטי גרשון גוטובניק.
![](https://archive.jdn.co.il/wp-content/uploads/2021/11/M3-3.jpg)
רוטמן ולשכת עורכי הדין יכולים למצוא זהות אינטרסים. לצד הדרישה לשמרנות ועמדה לאומית, לרוטמן, כעורך דין פרטי בעצמו עד לאחרונה, חשוב שופטים עם גישה סנגוריאלית, מה שיכול להימצא אצל עורכי דין פרטיים.
מי שיכול לתפור כבר את החליפה הוא השופט חאלד כבוב, המועמד היחיד בן המיעוטים ברשימת המועמדים ברשימה, ובהתחשב בפרישת ג'ורג' קרא, חוקי הפוליטיקלי קורקט מחייבים כהונה של לפחות שופט אחד לא יהודי. לא יותר ולא פחות.
מי שבתחילה סומן כמועמד ברזל של חיות הוא השופט יגאל מרזל, אך זה, שכנראה כבר תפר את החליפה, ייאלץ להחזיר אותה לארון. הוא מכהן כמנהל מערכת בית המשפט, ובאופן אבסורדי הוא גם מזכיר הוועדה לבחירת שופטים. מרזל הוא סמל של מינוי מערכתי, הוא החל את דרכו כמתמחה אצל השופט אהרן ברק, ואז הפך לעוזרו המשפטי, משם לרשם בבית המשפט העליון, שופט שלום, מחוזי, ועד לתפקידו הנוכחי. בין לבין גם היה מנהל המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים. זה כבר יותר מידי לימין המשפטי. במחשב לאחור עולה תהייה האם חיות הכניסה אותו כעז.
"עסקה שלא תהיה טובה – לא תהיה", כתבה אתמול השרה שקד. המסר ברור: אם בכוונת חיות-סער למנות 2 שופטים אקטיביסטים, הם דורשים למנות 2 שוטפים שמרנים באמת, לא 2 קיצוניים לשמאל ואז היתר "מועמדי פשרה". השאלה האם שקד תאיים על סער במשבר קואליציוני, או שזה רק כאבי בטן והיא תסתפק באקמול…
שקד תסתפק בכאבי בטן ואנחנו נסתפק בלהקיא….